Hvorfor kommer der så mange soldater, når det er en lille krig?
For at folk skal tage os alvorligt, min skat.
Når de indser alvoren skal de nok adlyde ordrer.
Det må de hellere. Ellers skal du nok få stoppet dem, ikke far?
Jeg skal gøre mit bedste, skat.
Jeg kommer til at savne dig.
Vi er sammen igen inden du når at få set dig om.
Det kan jeg mange gange på et helt år.
På skolen vil du få nye veninder og lege med...
...bøger at læse, en pony at ride på, og så er der jo Emily.
Ja, Emily. Og hun ligner en forstående ven, ikke far?
Med det intelligente udseende, selvfølgelig.
- Skolen ser ikke videre munter ud. - Det er vist intet i disse dage.
Måske er der bedre indenfor.
- Undskyld, sir... - Ja ja, ud med den!
- Tænk at levere en hest ved døren. - Se, far, min pony!
Deres chef bliver draget til ansvar. Fjern den.
- Nej, far... - Vent lidt!
- Er De frk Minchin? - Det er mig.
Jeg er kaptajn Cruwe.
- Jeg har vist voldt Dem besvær. - Det skal jeg love for, kaptajn.
- Må jeg komme ind og forklare? - Kom indenfor.
- Vent lige her med ponyen. - Okay kaptajn.
- Ponyen skulle jo ikke indenfor... - Der er mere end det.
Der er afleveret pakker til Deres datter på skolen. Følg venligst med.
De ved nok ikke, at jeg leder en af Londons fineste skoler.
Jo, det er netop derfor, jeg vil at min datter skal gå på skolen.
- Det ville jeg ikke have troet. - Det er ikke udelukkende min fejl.
Sara og jeg kommer lige fra Indien, hvor Sara har boet hele sit liv.
Nu skal mit regiment til sydafrika, så vi fik pludselig travlt.
Som jeg skrev modtager jeg ikke elever uden samtale og anbefaling.
Jeg skrev også, at for tiden er der ingen ledige værelser.
- Så kan vi lige så godt køre igen. - Det er uheldigt.
Jeg modtog ikke brevet og regnede med skolen ville modtage Sarah.
Min far var George Cruwe. Ham har De måske hørt om?
Min bedste økonomiske reference er South African Holding Syndicate.
Jeg er hovedaktionær i syndikatet.
Min bror, kaptajn Cruwe, han er lærer i retorik og drama.
- Goddag. - Det glæder mig.
- Er Eclipse ikke Deres firma? - Et af vore vigtigste selskaber.
Undskyld jeg er så uformel, men jeg sejler om en time.
- Du må nok tage mig med, far. - Hvad skulle en lille pige i Afrika?
Tilgiv mig at jeg var uhøflig. Man må jo passe på skolens ry
Efter denne samtale kan jeg jo se, at hun er en velopdragen lille pige.
- Vi vil med glæde have hende. - Betyder det at jeg skal blive?
Ja, min ven. Du får det godt her. Du og din lille pony.
- Sød lille hest... - Er dette nok for øjeblikket?
- Rigeligt. - Det er formidabelt.
- Undskyld, har jeg set Dem før? - Meget muligt, kaptajn.
Var De ved teateret? Jeg forbinder Dem med de gamle revyer.
- Min bror på scenen? Latterligt. - Ja, det må man sige...
Skal vi se på lille Sarahs værelse?
Et øjeblik, Miss Rose. Miss Rose er en af mine dygtigste lærere.
Kaptajn Cruwe har gjort os den ære at lade sin datter gå i vores skole.
Vi vil gøre alt vi kan for hende.
Børn, vi har fået en ny elev, Sara Cruwe. Sig goddag til hende.
- Hvordan har du det? - Udmærket, tak.
Lavinia, Jessie, så er det godt. Gå bare videre, Miss Rose.
- Hun ligner en lille prinsesse, ikke? - Det er lige, hvad hun er.
Så kan det være, nogen vil føle sig mindre smarte.
Jaså? Vent og se. Prinsesse...
Heldigvis er værelset nymalet, og kaminen har et godt træk.
- Men De havde ingen værelser. - Til sådan en sød pige havde jeg.
Hvorfor blev der flere værelser af det, far?
Lady Bengigils datter er for nyligt flyttet. Det er vores bedste suite.
Kunne De live op på den? Her skal være farvestrålende.
Jeg har nogle ting med fra Indien, måske De kan købe resten.
Med fornøjelse, kaptajn Cruwe.
- Hun må gerne ride hver dag. - Vi har en fremragende ridelærer.
De synes nok, jeg forkæler hende, men det er faktisk godt for hende.
Hun begraver gerne næsen i bøger, til nogen lokker hende væk fra dem.
Ser De, Sara har ingen mor , og vi har aldrig været adskilt længe.
- Hvor rørende. - Det bliver nok svært for hende.
Bare rolig, kaptajn Crewe. Jeg er mor for alle mine små piger.
Nu vil jeg lade jer sige farvel i ro og mag.
- Hvor meget tid har vi, far? - Kun et par minutter, min skat.
- Du kender mig ud og ind, Sara. - Nej, far, jeg kender dig af hjertet.
Du er altid i mit hjerte.
Vi vil være tapre, ikke?
Hør vi lader som om vi er i tilbage i Indien...
...og jeg skal ud med tropperne et par dage, aftale?
Vi har kæmpet slaget før, og du har aldrig grædt, når jeg var væk.
- Husker du det? - Ja, far...
Men dette bliver vores sværeste slag.
- Vi vil være tapre soldater, ikke? - Jo, far...
- Skal vi sige farvel som hjemme? - Ja, far...
Okay. Næsen i sky og hen til vinduet og se ud.
Sig som vi plejer.
Min far han rejser nu sin vej, men kommer snart hjem til mig.
Hurtigt er han igen på vej, far skal nemlig hjem til mig.
Min far han rejser nu sin vej, men kommer snart hjem til mig...
Jeg kan ikke denne gang. Jeg kan ikke...
- Du græder også. - Vi er vist ikke så tapre soldater.
Jo, vi er.
Jeg kan godt nu.
Min far han rejser nu sin vej, men kommer snart hjem til mig.
Hurtigt er han igen på vej, far skal nemlig hjem til mig.
Jeg skal og jeg gør det! Jeg lader, som om det her er en krig.
Du er fjenden, og du er min lanse. Klar, tag sigte, skyd...
Vi må nok tilkalde reservetropperne.
-Godmorgen. Hvordan har De det? - Godmorgen. De taler hindustani?
Jeg har boet i Indien hele mit liv.
Skal frk sahrib bo i England nu?
- Kun til min far har vundet krigen. - Sahrib er soldat?
Ja, far er kaptajn. Kaptajn Cruwe. Jeg hedder Sara. Hvad hedder De?
Jeg er Ram Dass, tjener for Lord Wickham og "Lady" Surani.
Ram Dass!
Hvad står du og drysser for? Giv fuglen mad og kom videre!
Godmorgen.
Goddag.
Jeg er ved vinduet hver morgen, hvis De vil tale lidt om Indien.
Godmorgen, Sara. Er du klar til morgenmad?
Jeg prøver, men knapperne driller. Min finger sidder fast i hullerne.
Nu skal jeg hjælpe. Knapper er besværlige, ikke?
Jeg har aldrig knappet tøjet før, men det lærer jeg.
Op med skoen... Kom ind.
- Godmorgen, Becky. - Godmorgen.
- Har frøkenen sko til pudsning? - Nu skal jeg hente dem.
Nej, lad mig. Du må meget undskylde, frøken.
- Slog du dig? - Nej. Du må ikke hjælpe,frøken.
- Bare lad mig stable skoene. - Hvis frøken Minchin så det...
- Kan du holde to til? - Ja, frøken.
Klarer du den?
- Skal du pudse alle dem? - Hun gør det så pænt.
- Mange tak, frøken. - Tak fordi du pudser mine sko.
- Om forladelse. - Det gør ikke noget.
Farvel, Becky.
Måske bliver det ikke så slemt, når du og Becky er her.
Vi må skynde os ned til frøkrn Minchini.
Frøken Rose, er frøken Minchin ligeså streng, som hun ser ud?
- Hvad skal jeg lave i dag? - Først skal du have regning.
Så engelsk, fransk, retorik og drama, historie og geografi.
Jeg får sandelig travlt. Hvornår skal jeg ud at ride?
I eftermiddag klokken fire.
Vores nye elev kommer nu.
Kaptajn Cruwe er en fin mand. Familien er meget fornem.
I skal behandle hende derefter. Indtag jeres pladser.
- Godmorgen. - Godmorgen, Sara.
- Har du sovet godt? - Nej, ellers tak.
Lavinia, du og Jessie rykker en plads ned.
- Sara sidder ved siden af mig. - Men det har altid været min plads!
For maden og de rigelige gaver, viser vi nu vor taknemmelighed.
- Hvorfor hælder du salt op? - Hvis De nu skulle byde mig et æg.
- Skal jeg sadle ponyen? - Tag hoppen de første par gange.
Sikken held at den gamle hejre har ladet dig komme ud.
Sarah, det er hr. Geoffrey Hamilton. Miss Cruwe er ny elev.
- Goddag. - Goddag.
Jeg skal lære dig at ride. Det giver 1 00 kr ekstra til mig.
- Er det mange penge? - Værdier er jo relative.
- For mig er det en formue. - Så vil jeg bede om undervisning.
- Er min pony klar? - Lad os starte med noget roligere.
Bør jeg ikke forklare min pony det? Han bliver måske ked af det.
Ja, ponyer er følsomme dyr. Forklar det godt. Han er derovre.
- Det kan godt tage sin tid. - Vi venter i sadelrummet.
Hej, General.
Er du glad for at se mig?
Hvis jeg får en der er roligere end dig, bliver det en kedelig ridetur.
- Rose, hvad er der i vejen? - Minchini har taget min fridag.
- Hvorfor? - Vi må være blevet set.
- Kan jeg så aldrig se dig alene? - Jo. Vi finder på noget.
Jeg forstår ikke den kvinde. Hvad er hun så bange for?
Sladder velsagtens. Hun lever kun for skolen og sit snobberi.
Sludder! Hun er bange for at miste en god lærer. Jeg taler med hende.
Nej, det må du ikke. Hun fyrer bare os begge to.
Hun får ikke en chance, hvis krigen trækker ud i Sydafrika.
- Du tager måske derned? - Synes du ikke, jeg skulle det?
Selvfølgelig, skat. Du ville være nødt til det.
Der er intet at være urolig for nu. Det bliver aldrig så slemt.
Jeg må vist forlænge besøget lidt.
- Er der brev til den lille prinsesse? - Vi får se, mit barn.
Hvis hun ikke hører fra sin far tit, bliver hun så ked af det.
- Bare rolig. Der er brev til hende. - Det er jeg glad for!
- Er der brev? - Det er fra min far.
- Det var da rart. - Nej, det er ikke.
- Det er dårlige nyheder. - Hvad er der i vejen, skat?
Det går ikke som ventet. Han kommer ikke til min fødselsdag.
Der er flere måneder til. Han kan stadig nå at komme.
Jeg beder Miss Minchini holde en god fødselsdagsfest for dig.
Tag på en rigtig soldetur og køb lige, hvad du ønsker dig.
Men mest vigtigt, min skat...
... er at du stopper op præcis kl. 2 på din fødselsdag...
...lukker øjnene og sender mig et kys.
Mine øjne vil også være lukkede, og jeg vil også sende dig et kys.
Er han ikke den sødeste mand i verden?
- Med en undtagelse... - Hr Geoffrey er meget rar.
Hvad er det?
- Hvem er det, frøken Rose? - Det er de frivillige.
- Skal de også til Sydafrika? - Nej, de skal hjælpe i Mafeking.
- Har vores soldater problemer? - De er blevet afskåret.
Vi har ikke kunnet få hjælpen ned til dem.
De er syge, sultne og desperate, men holder tappert ud.
Frøken Rose, min far er i Mafeking.
Skat, det gør mig ondt. Det vidste jeg ikke.
Du må ikke græde. Han skal nok klare sig.
- Goddag, hr. Geoffrey. - Er Sarah klar til rideturen?
Hun kommer nu.
Er vi klar?
De to smukkeste damer i verden. Hvorfor er du ikke i ridetøjet?
- Ermengarde skal have ekstratime. - Tager det hele eftermiddagen?
Det er jeg bange for.
- Hun skal stave Konstantinopel. - Det kan tage måneder at lære.
Lad du mig om det.
Skal vi gå? Har du grædt?
- Jo, du har stadig tårer i øjnene. - Det er bare London luften.
Jamen, så lad os gå.
- Gør det noget, vi ikke rider i dag? - Ikke spor, men hvorfor?
Jeg vil gerne tale med dig.
Det er om Mafeking. Er det rigtigt, soldaterne er sultne og afskåret?
- Min far er der. - Så slemt er det ikke.
De har det ikke let, men de holder ud og vi sender tropper hver dag.
- De får snart befriet Mafeking. - Jeg tror ikke far er i sikkerhed.
Vær ikke urolig. Nu skal jeg fortælle dig en hemmelighed.
Jeg meldte mig i dag. Miss Rose må ikke vide det. Jeg rejser snart.
- Måske kan du hjælpe min far. - Vi skal nok få ham hjem.
Hvad laver du her? Svar mig! Hvad laver du her?
- Rolig, det er bare min bedstefar. - Jeg forstødte ham ved fødslen.
- Vi holder meget af hinanden. - Javist... Aldeles ikke!
- Råb ikke ad min bedste elev. - Elev? Hvad taler du om?
Jeg er ridelærer på denne fine skole for unge damer.
Er du blevet ridelærer? Ved siden af mit hus?
- Hvor er din familiestolthed? - Den kan man ikke leve af.
- Skulle jeg købe dig fri? - Det er ikke nogen dårlig ide.
Jeg vil hellere se dig hængt! Jeg taler med forstanderinden.
Hvis hun hører, du er min bedstefar, får jeg sikkert lønforhøjelse.
- Lord Wickham kommer. - Så går jeg!
Den dovne slyngel ligner sin far. Ridelærer!
- Han holder da ikke meget af dig. - Han har det mest i munden.
Det håber jeg sandelig. Hvorfor er han gal på dig?
Han var gal på min far. Jeg er havnet midt i deres strid.
Hvis jeg tiggede ham om hjælp, ville han spise af min hånd.
Han skal ikke spise af min hånd.
- Hvad hvis jeg spiste af din hånd? - Det er en anden sag.
Det vil jeg, hvis du vil gøre mig en tjeneste.
Du er vist den eneste i verden, der kan hjælpe.
Få frøken Rose til at gå på indkøb med dig næste onsdag.
Den undskyldning køber frøken Minchini sikkert.
Er det rigtigt? Til frøken Rose?
Sagde hun ja til det? Det er vidunderligt.
- Nej, ikke engang til Emily. - Stor pige. Nu må jeg gå.
- Jeg skal købe noget først. - Noget af guld, der skinner?
Det er nemlig rigtigt.
Kom ind.
- Hvad vil du? Jeg har travlt. - Jeg vil bede Dem om noget.
- Er det dig? Hvad vil du, min ven? - Jeg vil bede om en stor tjeneste.
Hr Geoffrey skal i krig, og han har været så rar...
Jeg vil opfylde mine sociale pligter over for ham. Det lærer De os jo.
Når nogen viser venlighed, skal man gøre gengæld.
At gøre noget for hr. Geoffrey er nok ikke en social forpligtelse.
- Hvad vil du gøre for ham? - Må jeg invitere ham på te?
- Her? På skolen? - Må jeg? Han skal jo i krig.
Det går nok, han var jo lærer. Men sig ikke noget til de andre.
Nej, frøken Minchini. Tak, frøken Minchini. Tusind tak!
- Vi må spise lidt for Sarahs skyld. - Hun forstår det nok.
- Du har glemt din ring. - Nej, jeg har ikke... Se.
Jeg er bange for at frøken Minchini skal se den. Det var tæt på i går.
- Jeg ville gerne sige det til hende. - Ikke endnu, skat.
- Fortryder du, at vi blev gift? - Det svar kender du godt.
Jeg ville bare høre det igen. Elskede...
Jeg vil genopleve denne uge hvert øjeblik, jeg er væk fra dig.
Vi vil ikke være adskilt, for jeg vil også tænke på den.
- Havde du ikke hr. Hamilton til te? - Jo, men...
- Hvem er derinde? - De må ikke gå derind.
- Frøken Minchini, vi... - Vi siger farvel, frøken.
- Hvor vover I at risikere skolens ry? - Der er ikke sket skolens ry noget.
- Faktisk er frøken Rose og jeg... - Geoffrey! For min skyld...
- Frøken Minchini, det er min skyld. - Stille!
Eftersom I er her for at sige farvel, så gør det venligst. Nu.
Farvel, Geoffrey.
- Farvel, hr Geoffrey. - Farvel, min ven.
- Sarah, jeg forventer en forklaring. - Ja, frøken Minchini.
Så snart jeg har fundet på en.
- De er fanget på 7. måned. - Send flere tropper til Mafeking.
- Jeg er helt enig. - Nej, nej...!
Min dreng, min dreng...
De har dræbt min dreng!
Jeg ved, soldater skal tåle meget, og min far er en god soldat.
Men de har ventet længe på hjælp. Gør noget ved Mafeking nu.
Ellers er de fortabte og så kommer min far ikke hjem.
Mafeking er befriet!
Tak fordi du var så hurtig.
Vågn op! Mafeking er befriet!
Vågn op, alle sammen! Mafeking er befriet!
- Hr Bertie, Mafeking er befriet! - Ja, er det ikke herligt?
Frøken Rose, min far og hr. Geoffrey er i sikkerhed.
- Hvad er der galt? - Ingenting. Mafeking er befriet!
Frøken Minchini, er det ikke skønt? Kan du høre jubelen?
- Det glæder mig for dig. - Min far er i sikkerhed, Becky.
Børn... Hør efter.
Det er et held, at Saras fødselsdag falder på en sejrsdag for hæren.
Sarah, vil du sige os dine fødselsdagsønsker?
Jeg er meget glad for, I er her, og jeg vil gerne give gaver i dag.
Jeg vil vise min taknemlighed for, at min far er blevet reddet.
- Må vi dele gaver ud nu? - Ja, men dine først.
- Dette er fra mig. - Tak. Nu skal jeg bare lære at sy.
Og dette er fra hele skolen. Der er billeder fra Indien.
Tusind tak. Så er det lettere at forestille sig, jeg er der.
- Skal de andre have deres gaver? - Ja. Jeres navne står på dem.
Værsgo, frøken Rose. Vil du hjælpe med de andre gaver?
- Dette er til Dem, frøken Minchini. - Hvor betænksomt.
Fra min glade ungdom, da jeg var bedre kendt som "Boblende Berti".
- Tak. Det må vi holde hemmeligt. - Tand for tunge.
- Her. Jeg håber, du kan lide den. - Det er lige, hvad jeg ønsker mig.
Tand for tunge.
TELØKKE MÆD FØSELSDAN
- Tusind tak, Becky. - Stoffet er ikke helt nyt.
- Søde Becky, du har lavet den selv. - Ja, jeg lavede den om aftenen.
Du kan lade, som om det er silke med diamantnåle stukket i.
- Den er smuk. Jeg er glad for den. - Stoffet er ikke alt for nyt.
- Denne her er heller ikke ny. - En gave... til mig?
- Ja, Becky, med kærlig hilsen. - Hvad er det, frøken?
En skarabæ fra Egypten. Min far siger, den bringer held.
Jeg vil hellere have, du får den end nogen anden.
- Du milde, jeg tror, jeg besvimer. - Nej, Becky, ikke nu.
Jeg har flere gaver til dig på mit værelse.
- Hvad skal jeg sige? - Du er så sød Becky.
Ja, det er pænt...
- Advokat Barrow vil tale med Dem. - Jeg har ikke bedt ham komme.
Han er meget ophidset. Han venter på Deres kontor.
- Frøken Rose... - Tørklædet er yndigt.
Vil du sige til, når klokken er næsten to?
Jeg har en aftale med far. Han vil tænke på mig klokken to.
- Jeg holder øje med tiden. - Sarah. Tak for lommetørklæderne.
- Skal du ikke skære kagen for? - Jo, kagen...
- Sid ned, hr Barrow. - Har De lagt meget ud for festen?
Kaptajn Cruwe er meget rig. Hans check kommer snart.
- Nej, der kommer ingen check. - Hvad skal det sige?
Afdøde kaptajn Cruwe...
Kaptajn Cruwe er opført som død. Desuden døde han ludfattig.
- Hans ejendomme og miner... - De er konfiskeret af fjenden.
Vil det sige, barnet er overladt til mig uden penge?
Hun er ludfattig, og De hænger på hende.
- Hun har ingen slægtninge. - Hendes fars konto er overtrukket.
Jeg ventede en check og lagde ud for festen... Det er uhyrligt.
Nu skal du ønske og blæse alle lysene ud på samme tid.
Jeg ønsker, at min far snart kommer tilbage.
Tag en dyb indånding.
Jeg har vist ikke særlig gode lunger.
- Jeg smider hende på gaden. - Er det nu klogt? Skolens ry...
Min skole...
Det kunne rygtes, og det ville ikke virke godt på de andres forældre.
Det er sandt.
Men barnet kan jo tjene hos Dem, til hendes gæld er afviklet.
- Det ville tage årevis. - Det er da bedre end ingenting.
Skynd jer, børn. Jeres is smelter.
- Sarah, klokken er næsten to. - Tak, Miss Rose.
Far, jeg tænker på dig.
Og jeg ved, at hvor du end er, tænker du også på mig.
Frøken Rose, jeg kunne føle, han var hos mig. Virkelig!
Frøken Minchin vil tale med dig.
- Børn, lad jeres gaver ligge her. - Hvorfor? Hvor skal de hen?
- Hvorfor må de ikke få gaverne? - Du har intet at give væk.
- Det forstår jeg ikke. - Senere. Gå op på dit værelse.
- Men, frøken Minchini... - Sarah, gå op på dit værelse.
Også I andre.
Må jeg nu få besked? Du kunne have været venligere.
Ti stille. Kaptajn Cruwe er død. Han stod på tabslisten i dag.
Han har efterladt barnet ludfattigt. Du må hellere sige det til hende.
- Det kan jeg ikke. - Du gør, som du får besked på.
Frøken Rose, hvad er der galt? Hvorfor stoppede hun festen?
Sarah, vi må tale sammen.
- Min lille skat... - Frøken Rose, hvad er der?
Sarah, du er datter af en soldat...
...du ved, at man må være tapper uanset hvad der end sker.
- Frøken Rose, er det meget slemt? - Din far...
Min far er i god behold. Mafeking er befriet. Det sagde de.
Hjælpen kom ikke hurtigt nok frem. Hans navn stod på listen i morges.
- Mener du den over de sårede? - Nej, min ven.
Er min far...
Sara, det gør mig så ondt.
Det kan ikke passe! Han er ikke død. Det er han ikke!
- Har du... - Ja.
Så må du gerne gå.
Sarah, du forstår nok, at du ikke kan beholde værelset.
Kom med mig.
Dette er dit værelse nu.
Jeg må sælge dine ting for at betale en del af din fars gæld.
Normalt ville du komme på et hjem, men jeg lader dig blive her.
Du får naturligvis pligter.
Jeg håber, du værdsætter, at jeg er så venlig ikke at sende dig væk.
Du havde ingen sort kjole. En af pigerne har givet dig denne.
Få hellere festkjolen af og tag den på.
Jeg sender nogle sko op.
Jeg tror ikke på det. Det gør jeg ikke!
Min far han rejser nu sin vej, men kommer snart hjem til mig.
Snart er han igen på vej, far skal nemlig hjem til mig.
Og frøken Minchini sælger alle hendes ting.
- Det var træls at aflevere gaverne. - Hvad synes du nu om prinsessen?
- Er der noget, jeg kan gøre? - Nej, Becky. Ellers tak.
Sarah, det gør mig ondt.
Sarah, du skal ikke sidde hos os. Gå op og glat krøllerne ud.
Gå derefter ud i køkkenet. Afsted med dig.
Lavinia, du kan tage din gamle plads ved siden af mig.
- Fru Connel... - Har fruen sendt dig ned til mig?
- Jeg skal spise morgenmad her. - Du kommer til at arbejde for den.
- Jeg vil gerne hjælpe. - Jaså, det vil du?
Se efter, hvad du laver! Du får ingen morgenmad.
Rist hellere noget mere brød til fruen.
Sæt dig over i hjørnet. Vi omgås ikke de kongelige.
- Lad mig opvarte dig, frøken. - Nej. Du kan se hende spise.
Det kan måske være dig en lærestreg.
Må jeg give Becky min morgenmad? Jeg er ikke sulten.
Du kan give den til katten. Og se at få vasket op.
Nej, frøken. Jeg vil ikke have den.
Posten er lige kommet.
Jeg tager posten.
Min elskede tøs. Jeg har ledt som en gal efter en udvej for dig.
Men nu har min bedstefar ladet sig formilde.
Jeg beder til, at pengene og min kærlighed vil hjælpe dig. Geoffrey.
- Er pigen lærer på Deres skole? - Hun var. Jeg fyrede hende i dag.
Vi hører næppe fra hende igen.
Jeg ville overdrage en pæn sum til drengen, når han kom hjem.
Jeg kvajede mig endda og sendte ham en check.
Så gjorde jeg ret i at beholde brevet. Han gav dem til hende.
- De er ikke særlig glad for pigen. - Det kan jeg dårligt være.
- Og hun har ingen krav på ham? - Jeg opfostrede et hittebarn.
Ville hun ikke have rådspurgt mig, hvis deres forhold var respektabelt?
Ram Dass!
Kommer der breve fra Mr Geoffrey, skal de returneres uåbnede.
Som De ønsker, sahib.
Kom ind, Becky.
Godt, du ikke sover, frøken. Natten er ensom.
Hvor mon frøken Rose er? Jeg vil savne hende skrækkeligt.
- Vi er helt alene i verden nu. - Nej. Der er min far.
- Din far? Men kokken siger... - Det passer ikke. Han er ikke død.
Han ligger syg og såret et sted, men han er ikke død.
- Hvor kan du vide det? - En indre stemme siger det.
Nogle gange kan jeg høre ham kalde.
Du milde...
- Buford! Du ryger jo. - Som du ser.
- I dag har jeg hæren bag mig. - Du drager da ikke i krig?
Helt til fronten om nødvendigt. Jeg har fået nok af dit tyranni.
Din behandling af Rose og Sarah er dråben. Så hellere slagmarken!
- Vover du at kritisere mig? - Forbløffende, ikke?
Men det viser, jeg er mand for at lede folk lukt i dødens gab.
- Vent ikke mere hjælp fra mig. - Jeg er helt rolig.
Skåner krigen mig, vil rampelyset opleve Boblende Bertie igen.
- Buford, det gør du ikke mod mig. - Ikke det? Farvel, gamle tøs.
Undskyld, hr... Var De med i Mafeking?
- Ja, jeg rendte ind i en kugle. - Kender De min far?
- Hvad hedder han, lille ven? - Kaptajn Cruwe.
- Er din far kaptajn? - Ja. Jeg tror ikke på, han er død.
- Jeg håbede, De vidste det. - Nej, desværre.
- Prøv at spørge på hospitalet. - Tak, sir. Det vil jeg gøre.
- Undskyld, hr... - Det er jo den lille prinsesse.
Hr Bertie. Var du ikke draget i krig?
Nej. Lord Roberts sagde: "Bertie, de sårede trænger til dig."
"Bliv her og hold humøret oppe hos vores tapre faldne."
Jeg er næsten leder af hospitalet.
- Hr Bertie, kan min far være der? - Din far, prinsesse?
Jeg ved, han ikke er død. Jeg har ledt overalt.
Han kunne være mellem de sårede. Jeg er næsten sikker på det.
Hvis du er leder, må jeg så kigge efter ham? Må jeg ikke nok?
Selvfølgelig må du det. Det er jo muligt.
- De gør ikke honnør for dig? - Disciplinen er lidt slap.
De venter i afdeling B. Der er en masse skidt deroppe.
- Jeg sender en af mine mænd. - En af dine hvad?
To af mine mænd da. Fortsæt!
Portør!
- Hvad laver det barn her? - Majoren leder efter min far.
- Majoren? - Vi er gamle venner, sir.
Hendes far, kaptajn Cruwe, blev meldt dræbt i Mafeking.
Det tror barnet ikke, så vi leder blandt de sårede.
- Ved De noget om min far? - Nej, desværre, min ven.
- Fortsæt, major! - Javel, sir. Tak, sir...
Pigens far er blevet dræbt, men hun insisterer på at finde ham.
Vi prøver en anden afdeling.
- Der er gamle Bertie. - Giv os en sang.
Alle ret! Officiel inspektion.
Han er heller ikke her, men måske ved nogen besked.
- Undskyld, var De i Mafeking? - Det var der, jeg blev stukket.
Den var lillebitte, men slog mig ud. Insekterne er værre end kuglerne.
- Så kendte De måske ikke min far? - Jeg var bevidstløs af feber.
- Tak, hr... - Det var så lidt.
- Undskyld, var De i Mafeking? - Det var der, jeg deserterede.
- Kender De min far kaptajn Cruwe? - Ja, naturligvis.
- Flot officer, ikke? - Men hvor er min far nu?
Hvor er hvem? En soldat fra eller til gør ingen forskel.
Jeg laver tusindvis til England. Stærke fyre, der ikke er bange.
Jeg var bange for larmen. Det var derfor, jeg stak af.
- Han vil ikke sige, hvor min far er. - Han lever i en drøm, Sarah...
Syng nu en sang.
- Skal vi synge en sang for dem? - Ikke i dag, hr Bertie.
- Lad os dog gøre noget for dem. - Godt, så prøver jeg.
- Hvad med "The Old Kent Road"? - Mackie kan spille til.
- Hr Bertie, må jeg komme igen? - Ikke for tit. Du bliver bare straffet.
- Jeg holder øje med de nye. - Du tror ikke på, han kommer, vel?
Jo, vist gør jeg det. Forsvundne dukker ofte op igen.
Så må jeg hellere komme. Du kan måske ikke kende ham.
- Godt, min ven, så kom. - Farvel, hr Bertie.
Er I sultne?
Små stakler... Der er ingen orme til jer mere.
Godmorgen, lille frøken sahib. Fodrer du dine små venner?
- Ja, men jeg levnede ikke meget. - De har det svært, når det sner.
Rani!
Du ser ud, som om du nyder at være uartig.
- Hun sidder der på boghylden. - Boghylden?
Jeg leger, det er en boghylde fyldt med dejlige bøger.
Lad mig tage hende, inden hun ødelægger din Dickens-samling.
Det er så lille og højt oppe, at det minder om en rede i et træ.
Jeg kan ligge på min bløde sofa og se ud af tagvinduet.
- Sofa? - Den ligner, når den er redt.
Kan du forestille dig den med duntæppe og fine puder?
- Er der også ild i pejsen? - Det er svært at forestille sig.
Men ellers er risten blankpudset, og gløderne lyser i kaminen.
- Skynd dig. Kokken er rasende. - Undskyld, jeg løber.
Jeg skal til slagteren, ellers får jeg øretæver.
Hør: "Hospitalsskibet Mercy ankommet med 1 200 sårede."
- Står der nogen navne? - Der er ingen liste.
Bare Harry er med. En såret mand er bedre end ingen mand, ikke Min?
Jeg må på hospitalet inden kl. 9, når besøgstiden slutter.
Sarah! Din klodsmajor. Du kan godt glemme aftensmad.
Sarah fik ingen frokost. De stillede maden væk, før hun kom fra byen.
Hvem tror du, du taler til? I kan begge to sulte. Ryd så op!
Det er en sørgelig flok, doktor.
Doktor, denne mand er ukendt. Delirium efter malariafeber.
- Vi er meget bekymrede for ham. - Blodmangel og svag puls.
- Han har ingen klare øjeblikke. - Nervelammelse eller en blodprop.
Snarere det sidste. Han fik et grimt sår i hovedet.
- Han kalder hele tiden på Sarah. - I ved ikke, hvem hun er?
Det er umuligt at finde ud af, før hans identitet er fastslået.
- Gå hellere. Jeg gør det færdigt. - Tak, Becky. Jeg må skynde mig!
Stop en halv. Hvor skal du hen? Miss Lavinia vil have hentet kul.
Sarah, hvor ser du træt og sulten ud.
- Er du virkelig sulten, Sarah? - Ja. Jeg kunne æde dig!
Læg rigeligt på. Min far betaler for det.
Vent. Vores prinsesse har travlt. Skal hun måske til bal?
Kom her og gør kaminen ren!
Jeg vil gerne have mit lyserøde sjal. Det ligger på sengen.
Dæk mig til. Her er lidt køligt.
- Prinsesse, hvad vil du så sent? - Jeg vil se de nye soldater.
- Ikke i aften. Der er lukket. - Jeg løb hele vejen herhen.
- Jeg er sikker på, han er her. - Det er du altid, prinsesse.
Beklager. Kom igen i morgen, så er du sød. Godnat.
Han skal nok komme sig af feberen, men der må være tryk i hjernen.
- De tilråder altså operation? - Ja, ved Dr. McNesh i Edinburgh.
Få ham overført til Edinburgh i morgen tidlig.
Sarah? Hvor har du været?
- Svar mig. Har du været ude? - Ja, frøken Minchini.
- Hvorfor er du ulydig mod mig? - Jeg måtte lede efter min far.
Den latterlige søgen efter din far er... uanstændig.
- Du må indse, din far er død. - Sig ikke det. Han er ikke død!
- Du kan ikke stoppe mig i at lede! - Hvor vover du at tale sådan...
Jeg tager mig af dig i morgen tidlig.
Jeg kan ikke være en god soldat længere. Jeg fryser og sulter.
Hører du? Nej, du er ligeglad. Du er bare en dukke. En dukke!
Du har ikke noget hjerte. Du er bare en dukke!
Deres Højhed, undskyld, nu er fanden løs.
En kvinde udenfor vil melde et stjålent kys.
Sig, at hun skal stikke af og komme igen en anden dag.
Det har jeg gjort, men hun vil ikke. Hun siger hele tiden nej.
- Bed hende tie. - Det kan du jo sagtens sie'.
Jeg kender loven fra a til å. Og jeg ved også, hvad jeg så.
- Hvad så du? - Jeg så ham.
Du så hvem?
Jeg så den knægt stjæle et kys fra den skamløse lille tøs.
Tag ikke fejl af deres generthed. De er slemme, Deres Højhed.
Loven siger i sin glans, man ej må kysse her til lands.
Loven den er kuriøs. Ingen mand må stjæle sig et kys.
Tillad mig at vær' så fri, dette er ej tyveri.
Jeg kender loven fra a til å. Det jeg sir', jeg så, jeg så.
På må og få. Jeg så, du så, han så, hun så.
På må og få. På må og få. Jeg så, du så, han så, hun så.
Det kan jo være, det er sandt. Måske er det bare fjant.
Hvis du spør' mig, sku' vi høre på ham, der prøved' at forføre.
Nej, nu må jeg protestere. Han vil bare kværulere.
Lad ham tale. Denne vej. Hvad har du at sige mig?
Jeg be'r Dem, jeg må tilstå, at da jeg denne skønhed så...
...kunne jeg ikke stå imod, jeg måtte kysse pigen god.
Jeg kyssede en gang... og så to. Det var dejligt, kan De tro.
Han kyssede en gang... og så to. Det var dejligt, kan De tro.
Som De ser, han brød vor lov. Og jeg så det gudskelov.
- De må ha' en skrue løs. - Men jeg så ham ta' et kys.
Det lyder rigtigt nok for mig, og så må jeg straffe dig.
Nej, lad mig sige et par ord. Det er ikke, som De tror.
Det er ikke sandt, han stjal et kys. Jeg gav det til den flotte knøs.
Se, jeg havde ret deri. Dette er ej tyveri.
Jeg er ikke sikker, ven. Må jeg se det kys igen?
Ja, du havde ret deri. Dette er ej tyveri.
Vor lov er misbrugt bestialsk. Talen mod ham den er falsk.
Det kan ses, de hører sammen. Kast den gamle heks i dammen.
- Det var meget stygt af dig. - Enhver kan komme galt i vej.
Hør den gamle hun fremturer. Hun er blot en gemen beskuer.
Jag hende bort på evig tid! Du skal aldrig mere så splid.
Jag hende bort på evig tid. Du skal aldrig mere så splid.
Det jeg siger, jeg så, jeg så. Jeg kender loven fra a til å.
Kom og lad os ha' det rart. Jeres kys har gjort det klart.
Tak, prinsesse.
Tak ej mig. Det var det kys, der frelste dig.
Lad det være slut med striden. Ikke mere kævl og biden.
Lad os få lidt dans og sang. Vi skal feste dagen lang.
- Kan De li' vort ny talent? - Ja, hun virker vel bekendt.
Sikken dejlig drøm. Jeg føler mig helt varm.
Jeg har ikke lyst til at vågne.
Jeg er ikke vågen.
Jeg drømmer vist.
Ja, jeg drømmer.
Jeg må da drømme. Men ilden føles varm.
Becky, skynd dig at komme!
- Ja, frøken? - Se!
Ih, du milde... Ser du det samme som mig?
- Jeg tror ikke mine egne øjne. - Nu har jeg aldrig...
- Kan du mærke det? Hvad ser du? - Jeg ser ild i kaminen.
Og et dækket bord, et tæppe, en lampe og sutsko?
Ja, Miss. Hvordan kom det herind? Forestillede du dig, det ville ske?
Jeg ved det ikke. Så godt har jeg aldrig forestillet mig noget før.
Se kåberne!
- Frøkenen ville sikkert takke Dem. - Hvem ønsker tak?
- Frøken, du er smuk. - Tak. Du skal prøve denne her.
- Er den ikke flot? Den passer fint. - Og det er rigtig silke.
Lad os prøve, om sutskoene er virkelige.
- Føles de som rigtige sutsko? - De er bløde og varme.
Kåberne er også bløde og varme. De er lige så virkelige som os.
Jeg tror slet ikke, det er nogen drøm.
- Mon maden er virkelig? - Lad os se ad.
- Jeg kan lugte kippers. Kan du? - Det er søreme kippers.
Hvad mon det er? Muffins!
Det smager som en muffin. Er den ægte?
Det er virkelig en muffin. Det må være trylleri.
Skal vi ikke skynde os, inden det forsvinder?
- Hvordan har han sovet? - Roligt, doktor.
- Kan vi sende ham med de andre? - Han skal nok klare turen.
Send ham med gruppe D. De skal af sted om en time.
Jeg hører, du skal straffes. Skal vi byde hende en chokolade?
- Lad hende snuse til dem. - Det tillader frøken Minchini nok.
- Har du lyst til det? - Jeg vil hverken snuse eller smage.
- Vil du ikke? Hvorfor ikke? - Jeg har fået dejlig mad til morgen.
- Prinsessen fantaserer igen. - Jeg fantaserer ikke.
Jeg fik den dejligste mad at spise.
- Løgnhals! Du fik ikke morgenmad. - Jamen, det fik jeg altså.
Og det er ikke høfligt at kalde nogen løgnhals.
- Hvor vover du at svare igen? - Gjorde jeg det? Du godeste.
Du må meget undskylde.
Jeg sladrer til frøken Minchini!
Det hele er her endnu.
- Gudskelov, regnen er holdt op. - Skal du nogen steder?
På hospitalet. Måske vil alt ændre sig for os.
Måske finder jeg min far, så han kan få os ud herfra.
Ah nej, det er fruen.
Sarah, hvor vover du...
- Hvad er der sket med værelset? - Det vil vi også gerne vide.
Da jeg vågnede op i morges, var alt her. Selv maden og ilden.
- Hvor har du tingene fra? - Måske fra min smukke drøm i nat.
Det er jo kostbare ting. Du har stjålet dem, ikke?
- Nej, vi har ikke stjålet noget. - Sig mig sandheden.
- Det gør jeg også. De kom bare. - Ja, de gjorde, frue.
Gå ind på dit værelse. Det er en sag for politiet.
- Tilkald ikke politiet. - Jamen, det gør jeg.
- Vi er i knibe. Politiet kommer. - Jeg vil ikke arresteres.
- Jeg må hen på hospitalet. - Hvordan skal du komme det?
Kom, Becky, hurtigt. Følg med mig.
- Jeg er bange, frøken. - Også mig.Tag min hånd.
- Du milde... - Vær ikke bange, Becky.
- Hvad leger vi nu, lille frøken? - Vi er på flugt fra politiet.
- Herlig leg. Vil I indenfor? - Ja, meget gerne.
- Har I ikke tid til en kop te? - Nej tak. Vi må skynde os.
Leger I stadig politi?
- Jeg håber, I slipper væk. - Det gør jeg også...
- Der er de! Stop dem! - Becky, løb!
Sarah! Becky! Stop!
Følg efter den anden. Jeg tager mig af hende.
Pas på ikke at falde. Becky, hvor er du?
- I kommer i fængsel begge to! - Ikke Sarah. Det stopper hr. Bertie.
Nå, det er der, hun skal hen? Slip ikke den lille tyv af syne.
- Fik De ikke fanget hende? - Nej. Ved De, hvor hun kan være?
Ja... Kusk!
Harvard Hospital. Skynd Dem.
Han bliver ved med at kalde på hende.
Træd lidt til side... Du må ikke gå derind.
- Besøgstiden er først om en time. - Så er det måske for sent.
Løb nu med dig, lille pige.
- Ingen besøgende før om en time. - Jamen, vi må ind.
Beklager. De kan vente her.
- Har De set kaptajn Marks? - Han er lige gået forbi.
- Du må ikke gå ovenpå nu. - Jeg må se efter min far i en fart.
Gå nu med dig.
Kom her! Du får ballade.
Du må ikke gå derind.
Slip mig! Slip...! Jeg vil kigge. Jeg vil!
Portør!
Hvad er det, barnet ønsker?
- Lad dem ikke føre mig væk. - Hvad er der, barn?
De siger, min far blev dræbt, men det tror jeg ikke på.
Måske er han blandt de sårede. De vil ikke lade mig kigge.
Jeg får aldrig chancen igen. Kan De ikke overtale dem?
Oberst, lad barnet eskortere gennem hospitalet.
Jeg skal ledsage hende personligt, Deres Majestæt.
- Hvad hedder De? - Victoria. Hvad hedder du?
Sarah... Deres Majestæt!
Oberst...
Jeg håber, du finder din far, ven. En grundig eftersøgning, oberst!
- Tusind tak, Deres Majestæt. - Farvel, min ven.
- Har du ledt i afdelingerne? - Ikke i dag, sir.
Vi må hellere tage denne fløj først.
Vi leder efter en patient. Værsgo, min ven.
- Var det nok? - Tak, skat.
- Frøken Rose! - Sara, min skat.
Hr. Geoffrey, du er hjemme igen. Ved du, hvor min far er?
Geoffrey nåede ikke til Mafeking.
Så har du ikke engang set ham?
Nej, min ven, det har jeg ikke. Jeg er ked af det.
- Fandt du ham? - Nej, hr.
Dette er min ven hr Geoffrey og hans kone. Hr. og fru Hamilton.
- Jeg kender ikke Deres navn. - Oberst Gordon.
- Han hjælper mig med at lede. - Bliv bare liggende.
Det glæder mig at træffe Dem. Fra Mafeking?
- Et muldyr... Oven i købet britisk. - Det er at føje spot til skade.
- Patienten skal have sine dråber. - Så hellere muldyret.
Jeg kommer igen, når jeg har kigget i de andre afdelinger.
- Jeg venter på dig. - Farvel...
- Kom nu igen, Sarah. - Det skal jeg nok.
Stakkels tøs... Hun opgiver aldrig håbet.
- Jeg forlanger, De henter min bror. - Javel, men De kommer ikke ind.
- Min bror skal nok få os ind. - Jeg håber, De har ret.
Der er fyldt op. Han må vente til næste ambulance.
Kør ham ind i ventesalen. Det trækker her.
- Jeg er ked af, du ikke fandt ham. - Tak alligevel...
Måske er han med næste transport. Opgiv ikke håbet.
- Gud velsigne dig. - Farvel...
Jeg ved, det er stjålet... Jeg overgiver hende til politiet.
Hun er her, og jeg vil finde hende. Få alle værelser gennemsøgt.
Sarah...
Far...
Far, det er virkelig dig! Jeg fandt dig.
De sagde, du var død, men jeg vidste, du kom tilbage.
Far, hold om mig. Du tager aldrig væk mere, vel?
Hvad er der i vejen? Hvorfor siger du ikke noget?
Kan du ikke kende mig? Jeg er Sarah!
- Hvor er min datter? - Der er sket noget med dig.
Hr Bertie! Far, du skal genkende mig.
Se på mig!
Du skal ikke græde. Græd ikke...
- Vi må være gode soldater. - Det er jeg, og du kender mig ikke!
- Min lille Sarah græder aldrig. - Jamen, jeg er Sara!
Ja... Sara...
Sarah! Min pige...
Sarah, min skat. Min lille Sarah.
- Vær nu ikke tåbelig, Amanda. - Hvordan er tingene kommet der?
Måske kom en lille fugl med dem. Lille Sarah ville ikke stjæle.
Bertie, hvad tror du, der er sket? Pprinsessen har fundet sin far.
- Er kaptajn Cruwe i live? - Ellers kunne hun ikke finde ham.
- Hr Bertie, jeg fandt min far! - Hvor det glæder mig.
Far, det er dronningen.
Min far.